Ugen efter at mor mødte far, vandt hun et kamera i lotteriet.
Far mente, gevinsten var hans, da han havde betalt loddet.
Men mor sagde, at ville han dele den, måtte han gifte sig med hende.
Og så blev de gift.
MARIA LARSSONS EVIGE ØJEBLIK
Min mor hed Maria.
Min far hed Sigfrid, men blev altid kaldt Sigge.
Jeg fik navnet Maja.
- Skal vi lege, Maja? - Nej, Ingeborg. Frk. Øst kommer.
- Frk. Øst? - Op til os.
Frk. Øst var min lærerinde.
At hun ville komme på besøg hos os, havde jeg aldrig drømt om.
Et flot stykke håndværk.
- Det har far lavet. - Maja har en dygtig far.
Min mand har jo været sømand.
Mange tak.
- Jeg har en bog, du må låne, Maja. - Tak, frk. Øst.
Maja har fortalt, at De plejer at læse sammen.
"Onkel Toms hytte".
De må have mig undskyldt.
Han kommer og han er lige sådan i dag
han er så levende
han kommer og han er lige sådan i dag
Stina, kom. Kom til far.
Kom til far.
Kom.
Nej, slip hende.
Nej.
Slip mig! Slip!
Nådens lys skal ej ham have glemt
og solen skal ikke være gemt
Nu har I fået hver jeres billede af den gamle konge, så I kan huske ham.
Det er vores gamle kong Oscar...
Skolen var det bedste, jeg vidste.
Frk. Øst var både flink og klog og ikke alt for streng.
Jeg drømte om selv at blive lærerinde.
Er der nogen, der vil spørge om noget?
Maja.
Slog kong Oscar sine prinser og prinsesser?
Kong Oscar havde kun prinser, Maja.
Men hvis han havde haft små prinsesser -
- der havde gjort noget, så de fortjente det -
- havde de nok fået en endefuld af kongen, da de var små.
Man vidste aldrig, om der var arbejde på havnen.
Men far var stærk, så hvis der var arbejde, fik han det som regel.
Sataner! Tror I, I kan behandle os, som I vil?
Hvad? Svin!
Ikke en dråbe.
Gårdene var fulde af unger, og husene var nedslidte og trange.
På dasset stampede vi i gulvet for at skræmme rotterne væk.
Men mor holdt det rent og fint hos os.
Hun sagde, at man ser det, man vil se.
Mors stolthed var symaskinen. Hun havde købt den brugt på afbetaling.
Hun kunne sy alt, hvad folk bad hende om.
Hun tog 50 øre for et par bukser.
Skal jeg ikke sy en fin frakke til Dem, frøken Fagerdal?
Nej, det tror jeg ikke.
Ja, her er jo aldrig så rent, som da du var hos os, Maria.
- Vil du ikke begynde hos os igen? - Jeg skal tage mig af børnene.
Jaså? Er din datter ikke stor nok til at gøre tjeneste nu?
Maja?
Maja går i skole.
Sig til, når tøsen er stor nok. Hun bør ikke vente.
Sigfrid Larsson.
Han har igen været beruset i offentlighed.
Næsten alle, vi kendte, var med i afholdslogen Forårsblomsten.
Men hver gang far brød sit løfte, blev vi smidt ud.
Senere måtte vi komme igen... Til næste gang, vi blev smidt ud.
Lav en fin skilning.
Er det pænt?
Sig...
- Signe. - Hvorfor står der "Signe"?
Jo...
- De kunne ikke stave til "Maria". - De stavede det lidt forkert.
Ville, giv mig harmonikaen.
Her, far.
Og ned til skibet Hulda thi det var skudens navn
en rask sømand han iler væk fra sin piges favn
med tårerne på kinden
Logen havde to kodeord: Frihed og forsoning.
Forsoning.
Hvis man ikke kunne det rigtige, kom man ikke ind.
Forsoning!
Kodeordene skal egentlig holdes hemmelige...
Forsoning.
- Goddag, mor. - Sigge!
Farmor elskede far. Men vi elskede ikke farmor.
Goddag, lille Maria.
Hils på farmor.
Ved bjerg og skov en hytte stod det var et nødens hjem
thi hjemmets far en dranker var nu kan I gætte selv
Det var en kold og bister nat og manden borte var
i hjemmet fandtes knap et brød og ilden var brændt ud
Sig mig, min ven, der hører os vil du nu drikke mer'
en drik som liv og helse ta'r samt knuser hus og hjem
riv straks i stykker Satans garn og vær ej lastens træl
lad glasset stå, tag Jesu hånd og så bli'r alting godt
Ingen kunne danse som far.
Mor sagde, at han kunne have fået enhver pige, men havde valgt hende.
Jeg var så stolt af dig i aften, Sigge.
Lover du...
...aldrig mere.
- Aldrig mere sprut. - Ja, for fanden.
Jeg lover.
Stockholmer... Nu har du sgu fortjent en slurk.
"Da jeg forlod bjergene efter en uge hos urmagerne -
- havde mine socialistiske holdninger taget form. Jeg var anarkist."
Anarkist?
Her, Sigge. Læs det.
Socialistiske...
- Går du nu, når jeg kommer hjem? - Hvor skal vi ellers få penge fra?
Jeg vil ikke have, at du gør rent hos kapitalistsvin, er du med?
- Hvor har du lært den slags ord? - Den slags ord? Det er min mening.
- Hvor er ham Ville? - Hvad er der galt?
- Kalle er blevet slået blodig. - Det var Kalle, der startede.
Nu må du give drengen smæk.
Det er mig, der opdrager mine børn, ikke en forbandet sladrekælling.
- Gjorde du det? - Kalle startede.
Gjorde du det, sagde jeg.
Kalle sagde grimme ting om dig, far.
Kalle sagde, du var en drukkenbolt.
Ville prøvede bare at beskytte dig.
Sigge! Maja har ikke gjort noget! Hold op.
Der er ingen, der er døde af at få tæsk.
Vil I have en slurk?
Mor!
Nu holder du kæft, din skide finne. Lad mine unger synge.
Nej, så er det nok.
Må man ikke more sig lidt?
- Ungerne har en karelsk engel! - Lad dem synge for kaptajnen.
Jeg kan hurtigt holde op med at være en engel.
- Jeg kender den. - Hvad snakker I om?
- Man forstår det ikke altid. - Hvad siger han?
- Tag en slurk. - Hvad vrøvler han om?
- Ordenes betydning... - Hvad siger I?
- Liderlige karl! - Min mø er den skønneste af alle...
Hør her, din beskidte, skide finne! Nu skal du ikke...
Hold op!
Nu får I hver et bolsje -
- så kan I gå ind og kigge på fuglene.
En kanariefugl...
Alle mænd er frygtelige. Men det forstår du vel.
Du kan ikke bo her, bare fordi jeg trækkes med din far.
Far...
Det er Sigge.
Jeg kan ikke blive hos ham mere.
Han lover og lover, at han vil holde sig fra sprutten, men bryder sit løfte.
- Kan du hjælpe mig med penge? - Husk, Maria...
Hvad Gud har sammenføjet -
- må mennesker ikke adskille.
- Han har slået både børnene og mig. - Du skal blive hos Sigfrid.
Til døden skiller jer ad.
Intet menneske må adskille det -
- Gud har forenet.
Nu må du gå.
Jeg skal hjem nu.
Hjem?
Til Kristina.
Mor er død, far.
Ja.
Fir den ned, for helvede!
Der er jo strejke.
Nå, her er du.
Ja, Maria, nu kommer din mand til at være hjemme hele dagen.
Vi strejker.
Nu får de at se, hvad vi er værd.
- Hvad vi er værd? - Nemlig.
Hvad er vi da værd... uden penge?
Jeg kan ikke skure for flere, og jeg syr hver nat.
Du har skuret færdigt for herskabet nu.
Nu er vi snart herskab.
Her er en, der er hurtigere end lynet og ivrig som bare pokker.
Ikke nu. Sigge!
Vil du holde mig i tyrebåsen resten af året? Kom nu.
Lad mig være.
Lad være!
Nej, Leo!
Leo, kom.
Ud.
Undskyld. Han er kun en hvalp.
Jo, det her kamera...
Kan man gøre noget med det?
- Gøre? - Det er gammelt. Dur det?
Lad mig se.
Det er et godt kamera. Et Contessa.
- Er der en plade i kassetten? - En plade?
- Det er der. - Kan det være noget værd?
- Har De tænkt Dem at sælge det? - Ja.
Hvad er det værd?
Jeg er ikke sikker.
Det er et godt kamera, men...
Lad mig beholde det nogle dage, så giver jeg Dem en pris.
Godt.
Vil De ikke efterlade et navn?
- Et navn? - Så jeg ved, hvis kamera det er.
Larsson.
Fru Larsson. De lyder ikke, som om De er her fra landet.
Nej, jeg er født i Finland. I Raivola.
Ja... Pedersen er navnet.
Jeg er fra Danmark. Odense.
- Nej, det skal De beholde. - Javel...
- Tak. - Velkommen igen.
Fru Larsson!
Pif, paf, puf!
Kom igen i morgen, så giver jeg Dem en pris.
Så må vi se, om De sidder fast på pladen.
- Tag hjem til England, skruebrækkere! - Go home!
- Tag hjem til England! - Idioter.
Go home!
Far interesserede sig ikke for politik.
Men et helt skib med strejkebrydere, der skulle lave hans arbejde -
- ville han ikke finde sig i.
"Hold jer fra vores brød."
Satans skruebrækkere! Tag hjem til England!
Her skal De se, fru Larsson.
Hvor ser jeg dog ud!
Billedet har nogle skavanker, eftersom pladen var gammel.
Jeg begriber ikke, hvordan det går til.
Må jeg bede om Deres hånd?
Se.
Der!
Det er et under.
Hold fast.
De vil da ikke sælge det fine kamera uden at have prøvet det.
Hvis De har tid, kan jeg lære Dem at bruge det.
- Held og lykke. - Tak.
I skal sidde helt stille.
Husk, ikke et ord til en levende sjæl.
- Det er vores hemmelighed. - Hvad med far?
Nej, heller ikke til far.
Et under!
Tre fulde kassetter...
Den røde lampe...
Hr. Grevelius, det er fru Larsson.
Goddag.
Fremkalder og fiksering.
Det kan jeg ikke tage imod. Jeg har jo ingen penge.
De har kameraet, jeg skal købe.
Jeg tager det i pant, men i Deres forvaring.
- Forvaring? - De må gerne bruge det.
Så trækker vi materialerne fra, når jeg køber det.
Nå, på den måde...
De siger, vi risikerer kaos, hvis vi ikke accepterer lønnen.
Værsgo.
- Så må vi tage hævn. - Selvfølgelig skal vi det!
- Kropotkin... Kender du ikke ham? - Nej.
Anarkisten, der har skrevet den her bog.
De herrer.
Sådan.
Sådan, ja.
Nu ligger de satans skruebrækkere og snuer den.
Vi burde stikke en stang dynamit i røven på dem.
Det er vist ikke hele din krop, der strejker.
Du er sgu for meget. Hop så op.
Det er vist længe siden, du har fået lov.
Hvad satan...
- Hvad var det? - Det ved jeg sgu ikke.
Hvad har de gjort?
- Aner det ikke. - De er ikke rigtig kloge.
Det er jo ham!
Hvor har du været?
Ved strejken.
Hele natten?
I nat er der sket ting og sager.
Det siger jeg dig... Store ting og sager.
Jaså...
Du lugter af parfume.
Parfume? Nej, det er dynamit.
Jeg lugter af dynamit.
Parfume!
En arbejder sladrer ikke. Basta.
For tusind kroner gør man da.
Hvad ville du forlange? Ti tusind?
Tusind kroner...
Tænk, hvad man kunne gøre for dem.
Du...
...og jeg og lille Sigge.
Nej, nu må du sgu tage dig sammen.
- Nu må det være nok. - Men tænk, hvis...
Tænk, hvis du ikke var så dum, så ville du kunne huske hans navn.
Så kunne du sige "tænk, hvis".
Anton!
Anton Nilsson.
- Anton Nilsson? - Ja.
Tusind kroner... Der er altid nogen, der ikke kan holde mund.
De har fået fat i morderen.
Hvad for en morder?
Ham fra Amalthea.
Han er ikke morder.
En død og syv sårede.
Strejkebrydere.
De er da også mennesker.
"For attentatet på kaserneskibet Amalthea" -
- "er der anholdt en person, mod hvem der foreligger stærke indicier."
"Den anholdte, Anton Nilsson, tilhører Ungsocialistisk Parti" -
- "hvor han anses som en af de mest fanatiske."
"Andre mistænkes for at stå bag ham."
"Efterforskningen fortsætter."
Hvor skal du hen?
- Hvor er de? - Hvad?
Hvor er pengene?
Tusindlappen. Du har jo sladret.
Nej...
- Hvor er pengene? - Jeg har ikke gjort noget!
Sigge! Jeg har altså ingen penge.
Sigfrid Larsson? Følg med mig.
- Hvad drejer det sig om? - Det ved du vist godt.
Er det noget at tage på vej over? En lille ørefigen?
En død og flere sårede, og det kalder du en lille ørefigen?
Tror I, jeg var med til eksplosionen?
Jeg er uskyldig.
- Betjenten, der så dig, er uenig. - Sigge, hvad har du gjort?
Ja, ja...
Nu skal Dalman gøre noget ved utøjet herinde.
Det er længe siden.
Dalman?
Han må til at slibe stålet nu.
En anden ting... Tektor. Siger det navn dig noget?
Ham måtte de hugge tre gange, før hovedet faldt af.
Av, av, av!
Men bare rolig. Det var ikke Dalman dengang.
Sådan er det...
Der er mange, der synger her.
Din kumpan overfor synger også på sidste vers.
Men du er stille.
- Fru Larsson? - Ja?
Hvad drejer det sig om?
Jeg vil bare sige, at De ikke skal være bange.
Jeg forstår ikke...
De skal ikke bekymre Dem. Deres mand har ikke sprængt nogen i luften.
Ikke forleden i hvert fald. Det kan jeg bekræfte.
Sigge... Deres mand... Han fulgte mig hjem.
Det vrimler jo med englændere. Og så gik det, som det gik.
Men det ved du, Maria... Fru Larsson. Han er ivrig.
Måske burde jeg gå til politiet og tale med dem.
Hvad synes De?
Spis nu op, lille Sigge.
- Så du får kræfter igen. - Hvad skal jeg med kræfter?
Jeg får ikke arbejde, fordi strejken er slut.
Det var godt, du kendte hende Matilda.
Fandens til unger.
Opfører I jer sådan i Amerika, bliver I anholdt.
Det må være gået fasters mand godt i Amerika.
Han havde sendt hende og børnene billetter, så de kunne rejse derover.
God rejse.
- Hvad er det? - Et kamera.
Stil nu op.
- Kig ind i kameraet. - Står jeg rigtigt, Maria?
- Et, to, tre! - Skynd jer.
Nu skal vi af sted. Kom, drenge.
Farvel...
Det tager jeg. Det skal gå til lånet.
Nej, det får du ikke.
Det er allerede pantsat.
- Pantsat? - Hos fotograf Pedersen.
- Er du gået bag min ryg? - Hvem er gået bag hvis ryg?
Begynder du på det der, skal du vide...
Det var en overraskelse til jul.
Det var da...
- Det er mig, der har taget det. - Har du...
Efter strejken fik far ikke mere arbejde på havnen -
- men han var aldrig arbejdsløs ret længe.
De har et godt tag på både folk og fæ, Larsson.
Ålund holder nok snart op.
Han er blevet smittet af socialisme.
Men den sygdom lider De vel ikke af.
Nej, det gør jeg ikke.
Tak.
"Så skabte Vorherre smålændingen og gjorde ham kvik -
- flittig og dygtig, så han kunne få det, han ville, i sit fattige land."
Godt, Maja.
Så kan Ingeborg fortsætte.
- Mig, frøken? - Ja, Ingeborg. Rejs dig op.
Jeg... ved...
Højere, Ingeborg.
...et land... på jorden...
Nej!
Agt jer, børn!
Godt forsøgt, Ingeborg.
Værsgo og sid ned.
Ingeborg!
Gud, der haver børnene kær pas på mig, der lille er
Hvorhen jeg mig i verden vender er min lykke i Guds hænder
Lykken kommer, lykken går den, Gud elsker, lykken får
Nu skal I sove. Godnat.
Så...
Kære Gud. Lad Ingeborg leve igen. Undskyld. Lad Ingeborg leve igen.
Godaften. Kom ind.
Jeg tænkte på -
- om du ikke vil fotografere Ingeborg i morgen.
Som et minde. Jeg betaler for det.
Værsgo.
Jeg har aldrig set hende så smuk.
Hvad koster det?
Det koster ikke noget.
Det er til minde om Ingeborg.
Må jeg beholde det her?
Det var bare noget, jeg tog først, før jeg tog billedet.
Ikke alle har evnen til at kunne se.
Ja, fru Larsson...
Hvis jeg må få det her -
- har De betalt plader og papir og har indfriet Deres pant.
Pif, paf, puf, så er dét overstået.
Vi har så mange kunder for tiden, og nu, når min assistent holder op -
- tænkte jeg på...
...om De måske ville arbejde for mig.
- Mig? - Ja.
Det kan jeg ikke.
Børnene og...
Nå, Larsson og konen...
- De venter familieforøgelse. - Ja, det er nummer fem, der er på vej.
Sådan nogle fine unger kan man ikke få nok af.
Jeg synes, De skal låne en vogn og tage på udflugt.
Mange tak, hr.
De kan være stolt af Deres mand.
Jeg håber, han tager sig lige så godt af Dem som af hestene.
Farvel. Tak.
Man er god til at tage sig af kapitalen.
- Det er Maggan, boghandelsassistent. - Goddag.
Sigfrid Larsson, tidligere havnebølle.
Maria Larsson. Goddag.
Ikke det blik, Sigge. Maggan er min.
Nå... Hvad har vi så her?
Goddag.
- Ville! - Kom så!
- Ville! - Ja, Ville!
Hvad sagde jeg? Sådan!
Leo, kom!
Kom her.
Leo, kom så da.
Skal far ikke også hjem?
Hvad står du der og glor på? Gå i seng!
Hallo! Her har du din egen lille blomstermand -
- der kommer med blomsterpragt til min egen lille gyldne rose.
Værsgo. Plukket på engen.
- Hvor har du været? - Op med jer. Nu skal vi more os.
Op med jer! Bunden i vejret, så starter festen.
Mor, må vi ikke nok komme med?
- Du kan tage kameraet med. - Nu skal vi ud på tur.
Slip mig! Slip!
- Stands! - Lad være med at drikke, far!
Stop!
FEM ÅR SENERE
Goddag.
Vi flyttede til Limhamn.
Der var muggent, men der var også noget, vi ikke havde haft før.
Anna, kan du gå over til væggen...
...og trykke... Lad der blive lys!
Spil!
Far sagde: "Fra nu af bliver alting bedre."
Vi fik to nye søskende, Anna og Elon.
Og nu var det Ville, der var familiens spillemand.
Både far og Ville arbejdede i kalkbruddet.
Det var fast arbejde.
Maja! Ind med jer.
Fingrene væk!
Far var glad for at blive indkaldt.
Krigen var næppe værre end kalkbruddet.
Kan du ikke tage et billede, så du har et minde om os?
Jeg ved ikke, hvor det er.
Englund, vi skal have et billede. Hent kameraet.
- Ikke i kapitalistuniform! - Tag geværet.
Maggan vil da også have et billede af sin mand.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Hr. Pedersen... Er han her ikke?
Fotografen er optaget i atelieret.
Kan jeg hjælpe Dem i stedet?
Jeg vil helst tale med hr. Pedersen.
Javel.
Der er en, der vil tale med Dem, hr. Pedersen.
Øjeblik, så kommer jeg.
Fru Larsson...
Det er længe siden.
Min mand vil fotograferes i sin uniform.
Uniformer er på mode i år.
- Hr. Pedersen! - Øjeblik, kaptajn.
Jeg mangler papir og kemikalier...
Frøken Petrén...
Kan De ikke trække Brandenburger Tor ud bag kaptajnen?
Naturligvis. Undskyld.
Så De fotograferer stadig?
Jeg har ikke rørt kameraet siden flytningen.
- Er De flyttet? - Til Limhamn.
- Der går jo sporvogn. - Linje fire.
Kaptajnen kan desværre ikke vente længere.
- Den er næsten fem. Jeg skal gå. - Et øjeblik, kaptajn.
Fru Larsson er en af vores højest skattede kunder, frk. Petrén.
Kom snart igen.
Nuvel.
- Tak. - Det var så lidt.
Maja, frk. Fagerdal har også en bror.
Sommetider kan han...
Nej, der var ikke noget.
- Farvel, mor. - Farvel.
Ernestine Fagerdal Parykmagerske
Det er min bror Algots ur. Han samler på ure.
- Pas godt på det. - Ja, frk. Fagerdal.
Hvis du bliver lige så dygtig som din lille mor -
- kan du en skønne dag hjælpe mig med parykkerne.
Hvorfor vasker de ikke håret ordentligt, før de sælger det?
Maja, skynd dig. Hægt mig op.
En øre per loppe får du.
Men så skal du også hjælpe mig med liniment.
Tænk, hvor meget man skal lide under andres urenlighed.
Algot, har du husket linimentet?
Skal Maja også smøre dig på ryggen?
Ikke i aften.
Luk efter dig, for fanden.
- Jeg er forkølet. - Det er din tredje portion, Sigge.
Det kan du fandeme tro. Det er lækkert.
- Vi skyder ikke engang med skarpt. - Så ville ingen vende ryggen til dig.
Far havde aldrig spist så godt som under krigen.
Og fjenden så han ikke noget til.
Det siger jeg jer... En portion til af den her suppe -
- så er der ingen, der tør nærme sig.
En loppe...
...to lopper...
...tre lopper, fire og fem små lopper.
Jeg skal smøre hans ryg.
Gode Gud, velsign denne mad. Amen.
Det er en stor tid, vi lever i.
Alting forandres.
Snart vil der ikke være grænser i Europa mere.
Nej, hr. Fagerdal.
Min søster tog til Bylunds.
Du og jeg må klare os alene her.
Maja, du kan gøre dig klar til at smøre min ryg nu.
Maja...
Du har de samme fine hænder som din mor.
Maja... Søde...
Lille, søde Maja...
Maja, du har det godt her, ikke?
Lille, søde, rare Maja...
Nej, Maja... Maja!
Maja! Maja, åbn døren.
Du misforstår mig.
Maja...
Maja, luk nu op. Lille, søde, rare Maja.
Luk nu op, Maja!
Maria, det var jo synd med den misforståelse.
Ingen kan misforstå, at Deres bror er en rigtig buk.
Hvad siger du, Maria?!
Jeg måtte også forsvare mig over for ham.
Jeg har aldrig hørt noget lignende.
Min bror var scenemester på Det Kgl. Teater i København.
De skal være glad for, at De ikke får noget lignende at høre.
Deres bror er heldig, at Sigge ikke har orlov. Hvis han hørte...
Ja, men alle holder jo af lille Maja -
- så vi finder vel en plads til hende hos en af mine veninder.
Maja har desuden en hel del løn til gode hos herskabet.
- Det taler vi om. - Det har jeg virkelig ikke tid til.
Efter flere måneders krig i Europa var der kongemøde i Malmö.
Undskyld.
De nordiske konger diskuterede -
- hvordan landene kunne holdes uden for krigen.
Vort land, vort land vort fædreland
lyd højt, o dyre ord
Ej løftes en høj mod himlens rand
Ej sænkes en dal, ej skylles en strand
Mer' elsket end vor egn i nord
end vore fædres jord
Et firfoldigt leve for kongerne! De leve!
Du gamle, du frie du fjeldhøje nord
du tyste, du glæderige, skønne
Er det mit billede?
Ja, de købte billedet.
Her. Det er ikke meget, men der er måske lidt ekstra til julen.
Mit billede... i avisen!
- Far! - Goddag, far.
- Mors billede er i avisen. - Er det hos Larssons?
Sigge.
- Hvad fanden laver du? - Jeg fotograferer.
Alle vil have juleportrætter.
Du er jo ikke rigtig klog.
- Ud med dem. - Sigge...
Her har jeg sat livet på spil...
Få kællingerne ud!
- Nå, hvis tur er det? - Hendes.
Kig ind i kameraet.
Pif, paf, puf!
Maggan er rejst.
- Igen? - Nu har hun taget børnene med.
Min kælling er bare opslugt af det forbandede kamera.
Maria er en perle.
Perle og perle... Hun er hård...
...som flintesten.
Tilbage til Sahara.
Sarah?
Sahara. Ørkenen, Englund, din idiot.
Tørken... Kulden...
Nætterne... og stilheden.
Se bare.
De lugter bare af fisk.
Uanset hvad man gør.
Det lugter godt. Det lugter af havet.
Og du ville være opdagelsesrejsende.
Hvordan går det med konfirmationen, Maja? Går det godt?
- Kan du de ti bud? - Alle sammen, far.
Også det sjette.
"Du må ikke bryde ægteskabet." "Hvad betyder det?"
"Vi skal frygte og elske Gud -
- så vi fører et rent og tugtigt liv både i ord og gerninger -
- og hver og en elsker og ærer sin ægtefælle."
Jeg så Maja og Gunnar kysse.
- Hvad? - Jeg så Maja og Gunnar kysse.
Gjorde du?
Er det sandt?
Så frøkenen tror, hun er alles forlovede.
Jeg ser alt. Alt. Sådan er det.
Hvis du kysser en dreng, kan jeg se det på dig.
Bare pas på.
Sikke nogle dejlige børn, du har, Maria.
Se min Elsa. Hun er jo ingenting.
Det må du ikke sige, Anna.
Hvad skal der blive af hende?
Hun dur ikke til noget.
Havde jeg vidst det, havde jeg gjort som hende Ahlström.
Hvad mener du?
Hun hoppede fra køkkenbordet igen og igen, til ungen faldt ud.
Jeg vil gerne fotografere hende.
Må jeg det?
Elsa?
Ja, selvfølgelig.
- Hvordan går det? - Han har det meget bedre.
Maja, du må passe Elon lidt længere. Jeg skal fotografere Elsa.
Mor, Gunnar venter allerede.
Så må han vente lidt endnu.
Du interesserer dig kun for dine billeder.
Og ham Pedersen.
Undskyld...
Og far render bare efter andre.
Jeg kan ikke begribe, at De vil fotografere mig.
Må jeg ikke kalde Dem Maria?
Selvfølgelig, hr...
Ludwig Efraim...
...Sebastian. - Ja, kald mig Sebastian.
Er fru Pedersen også interesseret i fotografering?
Maria, kig ind i kameraet.
Fru Pedersen...
Fru Pedersen bor i København -
- og hedder fru Listreus.
Kig herhen.
Pif, paf, puf!
Krigen fortsatte, og vi spiste næsten intet andet end kålrabi.
Kogte kålrabi, stegte kålrabi, stuvede kålrabi...
Vi sultede i det mindste ikke, for far arbejdede på møllen.
Men vi var altid sultne.
Det er ikke det værd, Sigge.
Englund!
Er du tilbage?
Så blev der heller ingen revolution i Eslöv.
Og Maggan?
De har så smukke øjne.
- De kigger på mig, mor. - Søde Maja.
Hvad siger du så, Englund? Due i sovs. Det er bedre end kålrabi.
I Amerika ville de kalde det en spurv.
De spiser intet, der er mindre end en kalkun.
Skal du ikke også til Amerika?
Når krigen er slut.
Så sender faster Tora en billet. Så slipper I for mig.
Er det et løfte?
Englund, De burde rejse til Amerika.
Der er noget for enhver smag.
- Goddag, farmor. - Goddag, Sven.
Så passede det at komme, når farmor er på besøg.
- Sven har været til time. - Pastor Berg siger, jeg bør studere.
Du skal arbejde for føden som alle andre.
Kan man blive til noget, skal man da prøve.
Frøken Øst siger, jeg kan læse tysk hos hende.
Jeg vil være lærerinde.
Der er meget, man gerne vil. Pengene vokser ikke på træerne.
De satans kålrabi!
Måske rejser du til Amerika med luftballon.
Far havde svært ved at tilgive Englund, at han havde hængt sig.
Ikke fordi far måtte betale begravelsen -
- men fordi han havde mistet sin bedste ven.
Satans Englund.
Satans Kropotkin.
Sigge... Kom og se.
Er det ikke din madamme?
Jo, det er.
- Kom tilbage i morgen. - Åbn døren. Åbn døren!
- Vi har lukket. - Det ved jeg godt.
Undskyld. Vi har lukket.
- Hvem er De? - Hvad laver du med min kone?
Har du været sammen med hende? Hvis jeg opdager...
Jeg tager det her. Hvis jeg opdager, I har været sammen, så pas på.
Det siger jeg dig! Satans til fotografsvin.
Kom nu, Sigge.
- Af med strømperne. - Jeg hopper i vandet.
Nu skal vi vaske dig ren og fin...
Hvad er det?
Hvor har du det fra?
Jeg spørger, hvad det er for noget lort.
Sid nu ikke bare der på din røv og lyv mig lige op i ansigtet.
Var den påskehare den eneste, du kunne finde?
Du er heller ikke så nøjeregnende.
Svar mig! Og tænk dig om!
Kameraet skal ud herfra nu.
- Det rører du ikke. - Det kan du fandeme tro. Hent det!
Du tager ikke kameraet!
- Jeg slår dig ihjel. - Gør det! Så er det overstået.
Bag min ryg!
- Gør det så. - Hvad?!
Du og dine fruentimmere...
Hvor er du dog en usselryg!
Nu er badet overstået.
Bonden kører tømmer i skoven hos trolden tra-la-la
Så fik han at høre...
La-la-la træ og trallen tra-la-la
Krigen fortsatte bare.
Nu var der endnu en mund at mætte: Lille Erik.
- Erik... - Han har ikke spist hele dagen.
Far.
Erik har fået børnelammelse.
Jeg hoppede ned fra køkkenbordet for at slippe af med ungen.
Sigge tog mig med vold.
Jeg ville ikke have ungen!
Min Erik...
Jeg prøvede at skaffe mig af med ham. Det er min skyld, at han er syg.
Det var bare noget, hun fandt på.
Hun gik sikkert til en fosterfordriver.
Det er ikke din skyld, Maria.
Sådan...
Sådan, ja.
Godt, Erik. Fint.
Efter flere måneder kom Erik hjem fra sygehuset.
- Hej, kat. - Ja, der er den.
- Hvad laver katten? - Leger.
- Hvad? - Den leger.
Hvorfor leger den?
Mor...
Se, hvor dejlig han er.
Det er du.
Du er så dejlig. Og der er katten.
Han har ventet på dig.
Han har ventet så længe. Katten har savnet dig.
Nej!
Fy!
Jeg vil ikke have det mere.
Det er, som om billederne overtager det hele.
Jeg glemmer at være mor.
- Jeg bliver et andet menneske. - Jamen dog...
Nu tager vi en kop. Kom.
Hvad er det, du ser, når du ser gennem kameraet, Maria?
Du ser en verden, du vil udforske -
- bevare og fortælle om.
Dem, der har set det...
De kan ikke bare lukke øjnene.
Der er ingen vej tilbage.
Men måske kan du tage et billede af mig i stedet.
Hvad siger du?
Paris?
Katakomberne?
Jeg ved det!
Gå så!
Hvad laver du, din satans krikke!
Gå!
Lort!
Din satans krikke!
Hvad fanden laver du?! Er du ikke rigtig klog?
Lad mig se benet. Sådan, ja...
- Hent en dyrlæge. Få den aflivet. - Sigge forstår sig på heste.
- Ved han noget om slagtning? - Hvis jeg gjorde, stod du ikke her.
Forsvind, dit svin!
Det var heldigt, han snublede for øjnene af Dem.
Det her må gøre det ud for stald så længe.
- Han er stædig. - Hvad hedder han?
Han hedder...
...Kropotkin.
Kro...
...potkin.
Han skulle have heddet Englund -
- men jeg ved ikke, om det er passende for en hest.
- Nej... - Vi nøjes med Kropotkin.
Far, vi skal i biografen.
Skal du ikke med?
- Må far ikke komme med? - Hvad er det for en hest?
Vi må skynde os.
Hvad er det, I morer jer sådan over?
Hvad?
Er det mig, I griner af? Fordi jeg er så dum -
- at jeg slider og slæber, mens I morer jer her?
Er det det? Hvad?
Den onde mand lignede dig på en prik, far.
Det var sjovt, fordi onkel Pif Paf Puf gik ligesom Charlie Chaplin.
Hvordan fanden kan du...
...med mine børn...
Hvordan kan du tage mine børn!
Vi har bare moret os lidt.
Jeg skærer fandeme halsen over på dig, din satans...
Så er det nok!
Gud skal vide, at jeg har prøvet. Men nu har jeg fået nok.
Ja...
Mine børn!
Gør det.
Gør det, Sigge, men tænk på børnene.
Politiet kom og hentede far.
Denne gang måtte han blive i fængslet.
Hent et lys.
Hvad laver I?
Vi er ved at lave en pakke til far.
- Han har det bedre end os. - Men mor...
Far er helt alene.
Vil du forlade far nu, mor?
Vil du ikke det, mor?
Vi har andet at tænke på nu.
Er det, fordi morfar sagde, at I skulle blive sammen, til døden jer skiller?
Morfar har været død i ti år nu.
Hvorfor tænke på det nu?
Vi klarer os jo. Vi har det bedre nu, hvor far ikke er hjemme.
Sven kan studere, og jeg kunne læse tysk.
Jeg vil ikke høre mere om det.
Maria Larsson.
- Goddag. - Maria Larsson?
Jeg mangler penge til husleje og mad.
Vi er jo en stor familie...
- Hvor mange børn? - Syv.
Min mand kan ikke forsørge familien...
Hvorfor kan ægtemanden ikke forsørge familien?
- Han er... - Tal dog lidt højere!
Undskyld.
Skammer du dig?
Over det, din mand har gjort?
Fordi jeg ikke savner ham.
Det her kan kurere det meste. Madeira.
Nej. Jeg rører ikke spiritus.
Det er ikke stærkt.
Det er bare dufte i et glas.
Et bevaret landskab -
- som dine billeder.
Maria...
Skål.
Skål... Sebastian.
Jo, jeg har noget her.
Se, Leo. Vi ligner hinanden mere og mere, du og jeg.
Tak.
- Godt. - Maria...
Der er noget, jeg vil sige.
At have lært dig at kende -
- er noget af det bedste, der er sket mig.
Nå, står De der og drømmer, fru Larsson?
Goddag. Ja...
Huslejen, ja.
Er det muligt at få udsættelse, hr. Olsson?
Jeg har en bestilling på en frakke, der snart er færdig. Jeg skynder mig.
Jeg kan tage hesten.
Så er lejen betalt, til Deres mand kommer hjem.
- Tak. Må jeg tænke over det? - Ja, fru Larsson.
Goddag, Stina.
Kropotkin er jo fars hest.
Ja, men vi skal jo kunne betale husleje og mad.
Vi kan jo ikke spise Kropotkin.
Fru Larsson, jeg kom til at tænke på noget.
Kunne De tænke Dem at fotografere min butik?
Hvis det bliver godt, kunne jeg anbefale mine bedre kunder -
- at hyre Dem.
Tak.
Mange tak.
Hvad laver du, mor?
Pakker fars ting.
Skal jeg hjælpe dig?
Nej, jeg klarer mig.
Så kom du alligevel.
Se lige der!
- Hej, gamle dreng. - Goddag.
Anna!
Hvad fanden...
Kropotkin!
Du beholdt ham alligevel!
Far.
Ville.
Cykler du på den? Det er jo min.
Elon!
Hej, min ven. Du er også vokset.
Må jeg se dig? Er du genert over for far?
Nej? Elsker du far?
Godt.
Sov godt.
Måske vil du...
...have mit gamle forstørrelsesapparat?
Goddag.
Jeg prøvede at fortælle det sidste gang...
Jeg vil være tættere på min datter.
Jeg skal være morfar.
Om nogle uger flytter jeg til Odense.
Her.
Det her kamera ville passe dig...
Et Contessa.
Tag det. Brug det.
- Frk. Petrén overtager butikken. - Jeg skal sælge syartikler.
Hvornår rejser du?
Når som helst.
Flyttefolkene er kommet.
Jeg kommer.
Jeg sender et bud med forstørrelsesapparatet.
Værsgo.
MØRKEKAMMER
Der er lidt, der skal ordnes, men vi kan snart flytte ind.
Jeg har lånt nok til at komme i gang.
Hvad siger du?
"S. Larsson, vognmand".
S. LARSSON, VOGNMAND
Ingen havde troet, at far ville blive vognmand.
Ingen andre end måske far selv.
Men det blev han. Det gik så godt, at han kunne køre folk-
- når det var tid til afholdslogens årlige udflugt.
Faster Tora var hjemme fra Amerika -
- med alle sine børn.
Det gik os godt. Vi børn var ikke nødt til at opgive alle vores drømme.
Sven blev den første student i familien.
Min lillebror Erik lærte aldrig at gå uden krykker.
Men svømme kunne han.
Sommetider satte han sig på bunden.
"Man tænker så godt dernede," sagde han.
"Og man vejer ingenting."
Når mor kiggede på sine billeder, sagde hun:
"Tænk, at vi er her. For altid.
At disse øjeblikke vil vare evigt."
Hvorfor mor blev hos far, har jeg nok aldrig forstået.
Måske var det kærlighed.
Mor var ikke rask.
Hun havde en hjertefejl.
Kort efter udflugten døde hun.
Længe efter opdagede jeg, at der sad en ufremkaldt plade i kameraet.
Det var det eneste billede, mor tog af sig selv.
Tekster: Stinne Gerdel Dansk Video Tekst